Vil du ikke nok gå med op? Jeg føler mig ikke tryg.
- Jeg ser mig lige omkring. - Tak.
- Der er ikke nogen. - Værsgo.
Nej tak.
BLIND MAN
Lige et øjeblik.
Jeg håber, det er vigtigt. Jeg er der om en time.
Blodet er ikke stænket, men dryppet ned ad glasset.
En slags abstrakte billeder malet med offerets ligdele.
Blodtype 0+ på gulvet, disken og væggene.
Offeret blev parteret på disken. I 15 stykker.
Lemmerne blev savet i tre stykker, og hovedet kappet af.
Kan der være et budskab, en signatur? Var det et ritual?
To glas hvidvin. Det andet glas kan være morderens.
Det her er et gerningssted, ikke et cirkus. Det er forbeholdt mit team.
Alle andre har 30 sekunder til at forlade stedet.
Må jeg være fri, Simon. Nej, vent. Sig frem, Heloise.
Der er ikke meget at fortælle endnu. Vi er i færd med at samle stumperne.
Det tør siges.
Hvad med overvågningskameraet i opgangen?
Vi har beslaglagt optagelserne, men det har været i stykker i to dage.
- Hvad dag er det i dag? - Mandag. Nej, nu er det tirsdag.
- Hvad er der ovenpå? - Soveværelset.
- Hvem er offeret? - Isabelle Royer.
33 år, single. Kulturkonsulent.
- Kulturkonsulent? - Kultur er vigtigt.
Naturligvis.
- Er der tegn på indbrud? - Nej.
Vermulen udspørger naboerne sammen med Marchand og Briand.
Jeg håber, vi finder nogle fingeraftryk.
Vi finder ikke en snus.
Hvorfor ikke det? Psykopater efterlader sig altid et eller andet.
Jeg ved ikke, om han er psykopat, men han er prof.
Han undgik indbrud og ødelagde overvågningskameraet -
- lige op til weekenden, så det ikke kunne blive repareret.
Han var velorganiseret. Han gemte sig her i lejligheden, myrdede hende -
- og skar hende i stykker. Han er samvittighedsfuld.
Samvittighedsfuld? Du mener syg i hovedet.
Han vil tydeligvis gerne vække opsigt.
Afhør alle, der ses på optagelserne for den seneste måned.
- Gerne. Hvor skal du hen? - Hjem i bad. Vil du have detaljer?
- Hvor længe? - Jeg begyndte for ti dage siden.
- Hvordan kontaktede hun dig? - Direkte. Vi kendte hinanden.
Jeg arbejder tit for ministerierne.
Under dit arbejde for Isabelle Royer, bemærkede du da noget unormalt?
Hun var meget nervøs. Hun ringede konstant til folk uden at få svar.
- Ved du til hvem? - Nej, men hun var manisk.
Hun kunne ikke sove, før jeg havde tjekket lejligheden. Hun var bange.
- Bange for hvad? - Sin eks. Lidt af en galning.
Warnas. Mathieu Warnas. Han har været indlagt på den lukkede.
Har I fundet ham? Du venter måske på en invitation?
- Tjekkede du lejligheden i går? - Ja.
Er du sikker på, der ikke var nogen? Tænk dig om, inden du svarer.
Din paranoide arbejdsgiver bad dig tælle pyntepuderne hver eneste aften.
Men når du ikke fandt morderen, har du enten været utrolig sjusket -
- eller bevidst forsømmelig og dermed medskyldig.
Nu er det pludselig ikke så morsomt længere.
Det forekom mig upassende at blive der. Det ville hun ellers gerne have.
Følte du dig ikke smigret? Duskede du hende?
- Sådan er jeg ikke. - Du er bare uduelig til dit job.
Det kan da godt være, der var nogen i lejligheden. Men jeg så ikke nogen.
Ikke det? Isabelle Royer tager sikkert gerne imod din undskyldning.
Problemet er bare, at han parterede hende.
- Hvabehar? - I 15 stykker. Med en sav.
Vil du se dem?
Jeg talte med ham på tredje, der tævede sin kone.
- Hvad sagde konen? - Hun er skredet fra ham.
- Jeg taler med hende i morgen. - Ellers er der kun Warnas.
Matthieu Warnas. Fotograf og kunstmaler.
Meget talentfuld, men har siddet i fængsel to gange.
For narko. Det gør ham ikke til psykopat.
Han har også været på den lukkede for paranoia og vrangforestillinger.
- Er det den rigtige adresse? - Jeg har ikke ringet og spurgt.
- Det er bedre at overraske ham. - Jeg hader overraskelser.
Warnas, det er Lassalle. Kan du huske mig?
Ham panseren?
Nemlig. Alt det lort, du sniffer, har ikke ødelagt din hukommelse.
Jeg ringer bare for at tjekke din adresse. Rue Goubet nr. 10?
- Den grå hoveddør? - Hvorfor spørger du?
Jeg har et par spørgsmål til dig. Vi kan tage dem over telefonen, -
- men jeg tænkte, det var hyggeligere at mødes.
Du kan også komme forbi stationen. Hvad med torsdag eller fredag?
- Over telefonen ville være fint. - Kender du en vis Isabelle Royer?
Fortæl mig, at du nikkede.
Det håber jeg, for ellers ville du være fuld af løgn.
Og så ville vi være nødt til at komme og arrestere dig.
- Jeg har ikke sagt en lyd. - Så se at komme i gang.
- Okay, jeg kender hende. - Det var bedre.
Hvornår så du hende sidst? Jeg taler til dig!
- Hvad er det, du vil? - Jeg vil have svar.
Jeg spørger, og du svarer. Ellers er du på skideren.
- Hvornår så du hende sidst? - Jeg har ikke noget at sige.
Jeg vil aldrig se hende mere. Er du med?!
Det kommer du heller ikke til. Hun er død.
Hvad er det, du laver? Hørte du ikke, hvad jeg sagde?
- Vi mistede vist forbindelsen. - Rør dig ikke!
- Skyd bare. - Her er vel nok hyggeligt.
Skyd dog! Hvem er det nu, der ikke skal røre sig?
Tror I bare, I kan vade ind og score min coke?
Heloise, vær sød at vente udenfor.
Nej, du bliver her. Og læg din gøb. Læg den!
Sænk pistolen og gør, som jeg siger.
Nej, du bliver her. Kom her, din møgluder.
Kom så her!
- Og luk døren efter dig. - Luderen skal blive her!
Hvad kan man gøre? Kvinder nu om dage hører aldrig efter.
Hvis du prøver på noget, ryger vi alle sammen i luften.
- Din ven keder mig. - Han er ikke ude efter coken.
- Han er panser. - Har du stukket mig?
Du er fra narkoafdelingen, ikke? Du vil buste mig og tage min coke!
- Hvorfor blev der så stille? - Alt er okay, Heloise.
Bed soen om at skride, ellers dør I alle sammen!
Hun er ikke nogen so. Hun er en fremragende politibetjent.
- Gentag det. - Hun er fremragende.
Hør så godt efter. Du har to muligheder.
Et: Jeg pløkker hjernen ud på dig og samler granaten op, -
- inden den eksploderer, og smider den ud ad vinduet.
To: Du åbner hånden, jeg tager granaten, -
- og du stikker af, fordi jeg er pisseligeglad med dit lortecoke.
Heloise!
Fang pusheren. Du holder den her. Stramt!
Han er inde på fabrikken.
Hun ansatte en livvagt, fordi hun var bange for dig.
Han slog hende ikke bare ihjel.
- Han hakkede hende i småstykker. - Hold op.
Vær sød at holde op.
Jeg elskede hende. Det gjorde jeg virkelig.
I begyndelsen græder man hele tiden.
Efter nogle uger holder tårerne op.
Det er det værste. Man vænner sig til tanken, men glemmer det aldrig.
Smerten bliver hverdag. Sådan er det.
Man ved ikke, om man egentlig ønsker, at den forpulede smerte skal gå væk.
Hun var aldrig bange for mig.
Hun må have været bange for at sige sandheden.
- Hvad for en sandhed? - Det ved jeg ikke.
Ja, hun var bange, men ikke for mig.
Hun sagde, det var noget med hendes arbejde.
Hvad bestod hendes arbejde i?
Hvorfor er jeg mistænkt? Hun havde også andre fyre.
- Det skal hun da ikke dø for. - Jeg har ikke dræbt hende!
Jeg sagde også bare, at det skal hun da ikke dø for.
Prøv nu at følge lidt med.
Du taler, som om jeg er tosset, bare fordi jeg har været indlagt.
Hvad med dig? Kører du aldrig nogensinde af sporet?
Mindst en gang om dagen.
Og jeg er endda politimand. Livet er noget lort.
Hun var mig utro.
Jeg kunne ikke holde det ud.
Hun benægtede det, så jeg fulgte efter dem.
Jeg tog billeder af dem alle sammen -
- for at tvinge hende til at holde op med at lyve.
Måske var det et af de svin, der gjorde det.
Du bliver hos ham. Du skal ikke lade ham være alene.
- Jeg bliver hos ham. - Ja, bliv hos ham.
- Hele tiden? - Præcis.
Tag hjem til Warnas. Find alle de billeder, han har taget af Royer.
Hvad med mig? Hvad gør jeg med granaten?
Du må vel finde splitten.
- Er der noget i vejen? - Jeg har det fint.
Far, det er mig. Jeg kommer til middag i morgen som aftalt.
Jeg tager nok Dominique med. Håber, du har det godt. Hej hej.
Hvad laver du der?
Godmorgen. Jeg har mit barnebarn på besøg, så jeg kan ikke passe Raoul.
Pyt, så tager jeg ham med.
- Hav en god dag. - I lige måde, Amelia.
Hej, Raoul.
Ti stille, Raoul.
Send den næste ind.
Hvad har jeg sagt? Ned derfra. Du må ikke ligge på sofaen.
- Hvor uhøfligt. - Hvabehar?
De sukkede, da De så mig. Som om De tænkte:
"Pis også, en blind." Det var temmelig uhøfligt.
- Gabriel Narvik. - Kommissær Philippe Lassalle.
Jeg leder efterforskningen af mordet på frøken Royer.
De burde holde op med at drikke kaffe, hr. kommissær.
Sid ned.
De skal have tak, fordi De indvilligede i at komme.
De har sikkert andre ting at tage Dem til.
- Det er bare nogle få spørgsmål. - Jeg har masser af tid.
Kendte De offeret?
Jeg kendte hendes klaver. Jeg er klaverstemmer.
- Det er mit arbejde. - Klaverstemmer?
- Jeg ville hellere være pianist. - Kan man ikke være begge dele?
- Er De ansat hos et firma? - Jeg arbejder freelance.
Jeg foretrækker at være selvstændig.
- Er De glad for hunde? - Er blinde nødvendigvis det?
Nej, men den er normalt ikke synderligt kælen.
Nej. Jeg er ikke glad for hunde.
De sviner fortovene til. Det er vi blinde ikke så glade for.
Smut. Smut med dig.
- Den generer mig ikke. - Læg dig hen på sofaen.
- Hvor ofte var De hos frøken Royer? - Én gang.
- Den 1. september. - Det er muligt.
- Jeg kan godt undersøge det. - Det behøves ikke.
Datoen fremgår af opgangens overvågningskamera.
Det blev desværre ødelagt forud for mordet.
Vi mangler oplysninger om offerets sidste døgn. Ved De noget?
Når et klaver er stemt, har jeg ingen grund til at vende tilbage.
Bemærkede De noget mystisk i hendes lejlighed?
Jeg så ingenting, nej.
Jeg hørte heller ikke noget. Der var intet at bemærke.
- Kan De lære mig det? - Hvad?
Det med hunden. Jeg kan aldrig få bæstet til at lystre.
- Jeg kunne godt bruge et råd. - Det kan vi nok finde ud af.
Ja?
Lige et øjeblik.
Warnas og hans ven har indgivet en klage over os. Har du tid?
Jeg kommer om lidt.
Jeg er desværre nødt til at gå.
Hun kan lide Dem. Den unge kvinde, der kom ind.
Hendes kropssprog, hendes parfume. Hun vil have Deres opmærksomhed.
Jeg synes, De skal holde Dem til at give gode råd om hunde.
En kollega tager over her.
De må endelig nævne alt, hvad De fornemmede -
- under Deres besøg hos frøken Royer.
- Jeg skal gøre mit bedste. - Tak.
- Hov, jeg tabte den. - Betvivler De min blindhed?
Så skal jeg med glæde fremsende min lægejournal.
Det bliver ikke nødvendigt.
- Hej, far. - Hej, min dreng.
Hejsa. Vi vaklede mellem vin og blomster, så vi købte en Fleurie.
Det perfekte kompromis. Tak.
- Hvordan går det? - Ikke værre.
I et demokrati er politiet jo til for at beskytte, ikke skræmme folk.
De går helt amok i uretmæssige arrestationer og visitationer.
Det har jeg ikke noget med at gøre. Jeg er ansat i kriminalpolitiet.
Jeg visiterer kun folk, der er mistænkt for mord.
- De har begået klokkeklare brølere. - Og det gør journalister aldrig?
I burde tjekke jeres kilder bedre og gå mindre op i salgstal.
- Far, det er lige lovlig karikeret. - Undskyld.
Tegner vi ikke alle sammen karikaturer?
Jeg kunne godt drikke en kop kaffe.
Det kunne jeg også.
Nogle sager bliver bare begravet. Det er tydeligt. De penible sager.
De kan jo ikke opklare hver eneste sag på 24 timer.
Politiet har enorme ressourcer. De kan gøre, lige hvad de vil.
- Tag det nu roligt. - Jeg er helt rolig.
Jeg kan godt lide at diskutere med din far.
Tillad mig lige at gentage rørenes værdi.
Grøn tæller for 5.000 euro, gul for 10.000 -
- og rød for 50.000.
Vi går nu videre til auktionens næste nummer.
En pragtfuld Bugatti Atlantic.
En yderst sjælden model doneret af aftenens vært, Sergei Constantin.
Bare lad det stå.
Tak for mad. Og for din tålmodighed.
Han er åbenmundet, men han er en sød fyr.
Du må ikke være hård ved ham, bare fordi han er min kæreste.
At han er din kæreste, gør ingen forskel.
- Han er bare lidt af en stud. - Men han gør mig lykkelig.
- Jeg håber også, du er glad. - Mig skal du ikke bekymre dig om.
- Du burde holde lidt ferie. - Det passer ikke så godt lige nu.
Alle folk vil mig det så godt, og det er skideirriterende.
Men hvis du tog Raoul et par dage, ville det være en hjælp.
Det ville jeg gerne, men ...
- Dominique har hundeallergi. - Det kan jeg ikke konkurrere med.
Hvad angår dette kunstværk, som Jacques kaldte den, -
- så har jeg ganske rigtigt doneret den.
Men den er kronjuvelen i min samling, som jeg elsker højt.
Jeg har derfor i sinde at købe den tilbage lige med det samme.
Jacques, jeg håber, du har fundet mig en værdig modstander.
- Jeg giver ikke op uden kamp. - Det vil vise sig.
Vi har også potentielle købere af Bugattien igennem pr. telefon.
Så går vi i gang.
Mine damer og herrer, buddet begynder på 100.000 euro.
- Godaften. - Godaften.
Jeg vil gerne byde på Bugattien. 150.000.
Hr. X, der gerne vil være anonym, byder 150.000.
Hr. X i telefonen har afgivet et bud på 150.000 euro.
- 170.000. - Der er budt 170.000.
180. 180.000.
230.000.
Der er budt 230. Byder De 250?
- 250.000. - 250.000?
270.000.
- Jeg er med. - 300.000.
450.000.
Der er budt 450.000. Hvad siger De?
- Jeg stopper her. - Udmærket. Vi trækker os.
Solgt for 450.000 euro til Sergei Constantin.
De vil tale med ham? Nu skal De få ham.
Hr. X vil gerne ønske Dem tillykke.
- Bravo, min herre. - Tak. Det var en fin dyst.
- De havde nær ruineret mig. - Måske, men nu er sejren Deres.
- Må jeg bede Dem om en tjeneste? - Sig frem.
Da jeg nu ikke kan få den at se, må jeg da få lov at høre den?
Det kan jeg ikke afslå. Giv mig lige et øjeblik.
Hør så her.
Hr. kommissær ... Der er ikke noget derude.
Jeg venter også bare på hunden. Den må du lige passe.
Kom, Raoul.
Drømmer du om sådan en?
Nej, overhovedet ikke. Men det er noget andet end min gamle slæde.
Sig frem.
Sergei Constantin. Velgører og aftenens vært.
Han havde inviteret sine velhavende venner til et velgørenhedsselskab.
Sprængstoffet var afmålt til kun at tage ét liv.
Glassene klirrede knap nok. Det var professionelt udført.
Gerningsmanden bad sågar selv offeret om at tænde motoren.
- Eksplosionen var et festfyrværkeri. - Måske havde manden humor.
Det tør siges. Man samlede ind til ofrene for landminer.
To mord på én uge. Det er ligesom juleaften.
Jeg har arbejdet i døgndrift, så jeg keder mig ikke.
Jeg tror ikke på tilfældigheder.
Men der er ingen lighedspunkter. Hverken mellem metode eller offer.
Det skulle da lige være den spektakulære udførelse.
Kan der være en forbindelse mellem de to ofre?
- Hvad er der? - Ikke noget, men ...
Men hvad?
- Tror du, der er en sammenhæng? - Det må vi finde ud af.
Vi fandt mikrofoner.
De var overalt. Anbragt, så morderen kunne følge med i auktionen.
Ingen kameraer?
Kun overvågningskameraerne. Han har kun anbragt mikrofoner.
Vi får ikke noget ud af dem, og de kender alle sammen en minister.
Få deres navne, og lad dem gå.
Nu skal De få lov at gå, men vi noterer lige Deres navne først.
Hvad er der?
Find alt, hvad du kan, på en vis Gabriel Narvik.
- Klaverstemmeren? - Den blinde mand.
Har han smidt dig på porten? Bare rolig, jeg har godt nyt til ham.
Kom ind. Kom bare ind.
- Jeg skulle have banket på. - Det gør ikke noget.
Det går fremad.
- Hvor længe siden er det? - To år.
Du må lære at smile igen. Jeg giver dig gerne lektioner.
Hvad har du der?
Warnas' fotografier. Jeg tror, de vil interessere dig.
- Han sagde, de mødtes én gang. - Måske husker han dårligt.
Så skal jeg genopfriske hans hukommelse.
Skal jeg tage med?
Har du brug for mig?
Nej tak.
Jeg tager Raoul med.
Hvis du laver ballade, ryger du på internatet.
Goddag, hr. kommissær.
Jeg håber ikke, jeg forstyrrer. Må jeg veksle et ord med Dem?
- Kom ind. - Tak.
- Vil De have en kop kaffe? - Nej tak.
De er da vel ikke holdt op?
Jeg prøver at skære ned.
- Har De fundet gerningsmanden? - Nej. Det er derfor, jeg er her.
Jeg har læst Deres vidneudsagn. Jeg var imponeret.
De har en veludviklet sans for detaljer.
Når man er berøvet synet, kan man fokusere på andre ting.
- Jeg tror, De kan hjælpe mig. - Nu bliver jeg nysgerrig.
Klokken er nu 14.00.
Jeg sætter bedre pris på min tid, når jeg hører den rinde af sted.
Schwartzmann, Rue Blanche nr. 11. Siger det Dem noget?
De er specialister i klaverer for samlere. Skal De købe eller sælge?
Jeg har en ven, der har handlet hos dem.
Får han brug for en klaverstemmer, må De endelig give ham mit nummer.
Må jeg låne Dem en times tid?
Jeg burde holde op.
Jeg satte først pris på mit syn, da jeg mistede det.
Det samme gælder vel ens helbred.
- Raoul, du lugter. - Er Deres hund blevet våd?
- Det var min kones hund. - Må jeg kondolere.
- Jeg har ikke sagt, hun var død. - Der var sorg i Deres stemme.
Og hvis hun bare var gået fra Dem, ville hun vel have taget hunden med.
- Hun omkom i en bilulykke. - Var det Dem, der sad bag rattet?
Undskyld. Glem, jeg spurgte.
Træd indenfor.
- Er der noget i vejen? - Jeg kan ikke lide lugten af blod.
- Ved De, hvor vi er? - Jeg er blind, ikke senil.
Og De sagde, De kun havde været her én gang?
Et klaver som dette skal stemmes med jævne mellemrum.
Jeg indprenter mig indretningen af et lokale, hvis jeg skal komme igen.
Jeg vil jo gerne undgå at skvatte omkuld på den unge frøkens gulv.
Morderen kendte omgivelserne. Han havde været her før.
De kan have passeret ham på trappen.
Måske. Men jeg mødte ikke nogen, der tilstod at være morder.
De mindes ikke noget særligt? En telefonopringning? En gæst?
Nej.
Jeg tror, morderen gemte sig i garderobeskabet ovenpå.
Han ventede, til hun var alene, og dræbte hende, da hun låste døren.
Han kvalte hende formentlig ovenfra med en løkke.
Hvad tror De, jeg kan bidrage med her?
Hvorfor løj De, hr. Narvik?
De påstod, De kun havde mødt frøken Royer én gang.
Jeg sagde, jeg havde været her én gang. Ikke at jeg ikke kendte hende.
Det er ordkløveri. De fortiede oplysningen med vilje.
Jeg nåede det ikke. Vi blev jo afbrudt.
- Inviterer De alle Deres kunder ud? - Nej. Kun de tiltrækkende kvinder.
De smigrer mig, hr. kommissær. De fleste betragter mig som invalid.
De tror, jeg er forbryder. Sikke en forfremmelse.
Jeg kan bare ikke regne ud, hvordan De skulle kunne have udført det.
Fordi jeg er blind?
Lyden fra låsen fortæller mig, hvor offeret befinder sig.
Og desuden ved jeg jo, hvordan hele lejligheden er indrettet.
Men jeg forstår ikke, hvorfor jeg skulle have myrdet den unge kvinde.
Det vigtigste i enhver efterforskning er jo motivet, ikke sandt?
Var Sergei Constantin også en af Deres kunder?
Har aldrig hørt om ham.
Men jeg forestiller mig, at han må være død og ejer af et klaver.
Et klaver, han købte hos Schwartzmann, ikke sandt?
- Kan De spille? - De tror ikke på mig.
Jeg vil gerne høre det.
Har du solgt Raoul?
Køteren er låst inde i bilen. Den nægter at forlade bagsædet.
- Hvad har du fundet ud af om Narvik? - Han stemte ikke Constantins klaver.
Det gjorde en russer ved navn Nastasja Koskorova.
- Var der ikke andet? - Ikke noget sindsoprivende.
Ingen straffeattest, ingen familie. Han gik tilmed på katolsk skole.
Hvad er der i vejen?
Jeg ved ikke hvordan, men jeg er sikker på, han myrdede begge to.
Så må vi bevise det.
Politimesteren har ikke tid nu.
Jeg har allerede spildt 20 minutter på din assistent. Jeg har ikke tid.
Royer og Constantin blev myrdet af den samme, og jeg ved, hvem det er.
Udskyd mit møde et kvarter.
Hvorfor risikere at blive set sammen med hende?
For at lære hendes vaner at kende. Og lave en kopi af hendes nøgle.
Ingen mistror en blind mand. Han anede ikke, han blev fotograferet.
- Lægger han ikke bare an på hende? - Det er ikke hans stil.
Synes du, han er flot?
Han er da meget pæn.
- Er der et motiv? - Ikke endnu.
- Beviser? Hvad har du så? - En stærk mavefornemmelse.
Metoderne er forskellige, men begge mord var spektakulære.
- Mener du det alvorligt? - Ja.
Politidirektøren sidder altså og venter på mig.
Begge ofre arbejdede for myndighederne.
Det er vi fem millioner, der gør.
Warnas påstår, at Royer arbejdede for militærets efterretningstjeneste.
Alle mændene på billederne er udlændinge undtagen Narvik.
Og Constantins virksomhed var storleverandør af møbler til hæren.
En callgirl, en møbelsælger og en blind morder. Er det din teori?
- Lad mig ransage Narviks hus. - Så pressen kan gøre nar ad os?
Det er lige, hvad der mangler.
Jeg står med en parteret kvinde og en milliardær i småstykker.
Du læser vel aviser.
Mordet på Constantin ligner mest af alt en hævngerning.
Hvad den parterede kvinde angår, er hendes eks den hovedmistænkte.
Det var ikke ham. Jeg kender ham. Han er paranoid.
Forståeligt. Du flækkede næsen på hans makker.
Han havde en håndgranat.
I tæver ham og hans ven, og nu påstår du, at han er uskyldig?
Skal den blinde have samme tur? Lad os være lidt alene, Heloise.
Er det så også den blinde? Jeg er i hvert fald ikke blind.
Du vil måske gerne dø på samme måde som din kone?
Du er den efterladte. Det må du lære at leve med.
Gå til psykolog og få bugt med nedturen.
Ellers bliver du fyret.
Jeg dækker ikke over dig igen. Få dig en ny dame, for helvede.
- Vil du med og have en drink? - Nej, ellers tak.
Tak for det tidligere. Du havde ikke behøvet at bakke mig op.
Det er den første kompliment, du nogensinde har givet mig.
- Jeg satte pris på din støtte. - Jeg vil altid støtte dig.
- Vi ses, Heloise. - Vi ses.
- Ja? - Undskyld, vækkede jeg dig?
Nej, jeg er midt i en åndrig samtale med Raoul.
Jeg har talt med en bekendt fra efterretningstjenesten. Har du tid?
Lad os mødes ved Porte de Clignancourt.
Jeg er der om fem minutter.
Det er da rarere her, ikke? Kom, du kan lægge dine ting der.
Skal jeg hjælpe dig?
Det må du selv om.
Enten bor du hjemme hos mor, eller også er du militærmand.
Jeg skal nok gøre det godt for dig.
Det er jeg ikke i tvivl om.
Skønt vejr at lufte hund i.
Jeg bad min søn passe ham, men det gad han ikke.
Jeg kan da godt passe ham i et par dage.
Hvis du savner ham, kommer du bare forbi.
Var det mig eller Raoul, du ville se?
Dig. Jeg ville tale med dig.
Jeg lytter.
Efterretningstjenesten kender Royer i forbindelse med Hussein Haqqani, -
- chefen for ISI, Pakistans efterretningsvæsen.
Han mødtes med hende, når han var i Frankrig.
De ville undersøge deres forhold, men Forsvarsministeriet sagde nej.
Der er mere. Constantin var indblandet i våbensmugling.
Hæren benyttede ham, når noget skulle leveres diskret.
Flot arbejde.
Du gør mig helt forvænt med dine komplimenter.
Tænker du nogensinde over, hvordan han har det?
- Hvem? - Narvik.
Han er nødt til at gætte.
Til at fortolke. Skabe sine egne billeder.
Jeg kan høre en bil, der kører forbi. Den har dieselmotor.
Raoul, der knurrer.
Gadelygten, der summer.
Men jeg ved ikke, hvilken farve bilen er, eller hvem hunden knurrer ad.
Jeg aner ikke, hvad der er på muren, som gadelygten oplyser.
Jeg befinder mig i mørket. Alene.
Du bevægede dig.
Er det en trussel?
Jeg kan fornemme dig.
Jeg kan høre dig trække vejret, men jeg ved ikke, hvad du vil.
Du er ...
Spørgsmålet er, hvorfor han myrder.
- Skyldes det hans handicap? - Nej, der er en anden grund.
Det er, som om han føler, det er retfærdiggjort.
Vi må gennemgå hans sag igen. Der er noget, vi har overset.
Tag hellere hjem, inden du dør af kulde.
Smut.
Som De befaler.
- Går du? Du har betalt for en nat. - Jeg har en aftale.
Hvem fanden har ødelagt gitteret?
Kom nu.
- Værsgo. - Tak.
Hvad fanden laver du?
Tag dem af!
Lige et øjeblik.
Jeg har en nyhed, der vil interessere dig.
- Jeg ringer senere, Heloise. - Der er blevet begået et nyt mord.
Morin har bedt os om assistance.
Vi har rigeligt at gøre. Du skal koncentrere dig om vores sag.
Hvis vi skal gøre os håb om at overbevise politimesteren, -
- må vi kæde Narvik sammen med ofrene.
Netop. Det nye offer har en faldskærmssoldat-tatovering.
Han må være tidligere soldat. Han blev massakreret.
Hans ansigt var rent hakkekød. Meget spektakulært. Og én ting til.
Han bar en diamantørering. Hans pung var væk, men den sad tilbage.
En sidste ting. Warnas er blevet løsladt.
To vidner har bekræftet hans alibi, den aften Royer blev myrdet.
- Du havde ret. - Jeg ringer senere.
- Goddag, søster. - Goddag, hr. kommissær.
Der er han. Lille Gabriel Narvik.
- Kan De huske ham? - Jeg forsøger at huske dem alle.
Men nogle af dem er mere mindeværdige end andre.
Gabriel var sådan en sød dreng. Han var vild med luftfart.
Han drømte om at blive jagerpilot, og det blev han.
- Er De sikker på det? - Ja da.
Jeg deltog i begravelsen, da han styrtede ned.
Det er frygteligt at skulle begrave en af sine elever.
Vi har identificeret ham, der blev massakreret. Louis Sorbier.
Tidligere faldskærmssoldat. Ernærede sig siden som lejesoldat.
Du må presse alle oplysninger ud af din ven i efterretningstjenesten.
- Jeg hører, I har løsladt Warnas. - Vil du have en undskyldning?
Den rigtige Gabriel Narvik omkom i et flystyrt.
Han lyver om sin identitet. Han har myrdet Royer, Constantin -
- og nu også en lejesoldat.
Tre forskellige metoder for at sløre sine spor, -
- men alle tre ofre havde forbindelser til militæret.
Han er tydeligvis ved at rydde op, og han stopper næppe her.
Hans navn er André. Forældreløs. Blev soldat som 18-årig. Frømand.
15 år i kommandotropperne. Dekoreret otte gange.
Blev såret i Afghanistan for fire år siden og mistede synet.
Ministeriet gav ham en ny identitet. En afdød soldat, Gabriel Narvik.
De lod mig se hans sagsmappe. I deres øjne kan helte ikke være mordere.
- Hvor længe har du vidst det? - I to timer.
Jeg fik strenge formaninger om, at det var en militærhemmelighed.
Vi kan bare lække det til pressen. Så er der intet, de kan stille op.
Derfor er det mig, der er chef. Du kan ikke holde din kæft.
Hvis jeg ville holde kæft, var jeg blevet skovfoged.
Det kan nås endnu. Du er taget af sagen.
Blander du dig i den, bliver du fyret.
- Du var engang en fighter. - Og jeg var uklog.
Lad være med at spille helt, Philippe. Så udraderer de dig.
Angående missionen: Hussein Haqqani ankommer til Paris i aften.
Aktion bekræftet. Der bliver ingen problemer med politiet.
Kommissær Lassalle kan blive til hinder for missionens fuldførelse.
De har tilladelse til at behandle ham derefter.
Se, Raoul.
Se, hvad Dominique har købt til dig. Er det ikke sødt af ham?
Tak.
Vi begynder med tre dage. Går det godt, kan vi beholde ham længere.
- Havde Dominique ikke allergi? - Han vil gerne hjælpe til.
Det vil vi alle sammen.
Ja, alle sammen.
Hvor er fotoalbummene? Jeg vil gerne vise det fra Pyla til Dominique.
Mor satte dem i skabet i soveværelset.
Her ses den franske helikopter forsøge at undvige missilet.
Man kan undre sig over, hvor Taleban får deres missiler fra.
Det er jo ikke ligefrem noget, man køber i supermarkedet.
Ifølge Dominique siger rygtet, at det var franske missiler.
Du kan ikke blive ved med at gemme alt det her.
Flere kilder antyder, -
- at jord til luft-missilerne kan være fremstillet i Frankrig.
Det er endnu uklart, hvordan oprørerne fik fat i dem.
Du har én ny besked.
Det er Warnas. Jeg ved, hvordan vi får ram på svinet.
Kom alene. Du har en time.
Det er Lassalle. Jeg er på vej.
Gør nu ikke noget, før jeg kommer. Er du med, Warnas? Jeg er på vej.
Pis også!
Warnas?
Godaften, hr. kommissær. Det var godt, De kunne komme.
Han nægtede at ringe til Dem. Jeg måtte insistere.
De må styre Deres indskydelser. De gør Dem alt for forudsigelig.
Det ville ikke være spektakulært nok, vel?
Hvad er planen? Skal jeg også hakkes i stykker?
De er måske skuffet over stadig at være i live?
Det har vi til fælles. Vi synes begge to, vi fortjener at dø.
Skyldfølelsen. Ensomheden. Jeg ved, hvordan De har det.
Jeg har mistet mange kammerater. Jeg ved, hvordan det er at overleve -
- som den eneste.
- Hvorfor gør De det her? - Jeg tjener bare mit land.
- Ved at myrde civilister? - De stod i ledtog med terrorister.
- De er fuld af løgn eller dybt naiv. - At lyve er ikke en af mine laster.
Vågn op. De har dræbt en stråmand, en våbenhandler og en lejesoldat.
De eliminerer vidner i en våbensmuglersag.
De er en soldat, der er blevet morder for våbensmuglere.
- Snak vil ikke redde Deres skind. - Jeg prøver at redde Deres.
Deres pludselige omsorg er meget rørende.
Men er der en af os, der risikerer at blive sigtet for mord, -
- så er det Dem. Er det her måske ikke Deres pistol?
Narvik tvang Warnas til at lokke mig derhen.
Han myrdede ham og ventede så på mig.
- Nu er jeg forvirret. - Det tror jeg gerne.
Som sagerne står, har De ingen grund til at være spydig.
Jeg prøver bare at forstå. Og jeg forstår ikke, -
- hvordan manden kan skyde nogen med Deres pistol, før De ankommer.
Han må have stjålet den fra handskerummet i min bil.
De forliser Deres pistol og mødes med et vidne i en sag, De ikke leder, -
- uden at varsko Deres kolleger. Det er alvorlige anklager.
Undskyld, jeg kommer for sent. Jeg skulle besøge min mor på hospitalet.
Sid ned, frøken kriminalassistent.
Jeg forestiller mig det således: Warnas ringer til Dem.
Han overfalder Dem. I slås. Pistolen går af.
Hvor længe har du kendt mig, Françoise? Er jeg så sløset?
Det kan jo være sket i nødværge.
- Narvik bliver manipuleret. - Nu er han pludselig et offer.
- Jeg stod ham i vejen. - Hvorfor dræbte han dig så ikke?
Aner det ikke. Jeg tror, han kan lide mig.
Morderen er ikke alene blind, men også bøsse.
Hids dig ned, Lassalle! Sæt dig, eller du ryger i arresten.
Undskyld. Jeg mistede besindelsen.
Jeg har læst Deres sag. De sørger stadig over Deres kones død.
Der omtales depression, voldelige tendenser og sågar selvmordsdrift.
Nemlig. Jeg arrangerede det hele for at kunne begå selvmord i spjældet.
Nej. Jeg tror snarere, det var en afhøring, der løb af sporet.
De brækkede et vidnes næse og truede ham med en granat.
Sådan kan det jo gå. Når der er nerver på, kan der ske ulykker.
Der er noget, jeg gerne vil vide. Hvad foregår der deroppe?
Og jeg vil gerne vide, hvem der giver dig ordrer. Hvem lystrer du?
- Jeg adlyder kun loven. - Se på mig, når jeg taler til dig.
- Er det Forsvarsministeriet? - Vi stopper her.
Kommissær Lassalle suspenderes, indtil sagen er opklaret.
Jeg er uenig. Kommissæren bør øjeblikkeligt varetægtsfængsles.
Vi står med tre mordsager. Jeg har brug for Lassalles oplysninger.
Men sagerne skal måske begraves? Det ville understøtte hans teori.
De har én time, men samtalen skal foregå under overvågning.
- Vi er på 5. sal. Han flygter ikke. - Jeg har mine ordrer.
Vi er kriminalpolitiet. Vi kan grave snavs op på enhver.
Også på jer. Kunne I tænke jer det?
Okay, vi venter her.
Tag jer en kop kaffe.
- Heloise! - Det har jeg haft lyst til længe.
Jeg var ikke sikker på, du ville give mig lov, når du ikke var i håndjern.
Min ven i efterretningstjenesten vidste ikke noget om lejesoldaten.
Til gengæld er Haqqani, Pakistans efterretningschef, i Paris igen.
Ikke for Royers skyld. Han skal stå skoleret angående Talebans missiler.
Han opkøber uden tvivl våben. Måske er han Narviks næste mål.
- Kan din ven lokalisere ham? - Måske. Jeg beder ham ringe til dig.
- Hvorfor? - Han er lidt for glad for mig.
Og det bryder du dig ikke om.
Han er for ung til mig.
Vi to må have en snak.
Undskyld, kan jeg få lidt hjælp?
Ned på knæ.
Ned på knæ!
Tag dem på.
Også dig, Heloise.
Narvik! Er De her?
Angående missionen: Hussein Haqqani ankommer til Paris i aften.
Der bliver ingen problemer med politiet.
Kommissær Lassalle kan blive til hinder for missionens fuldførelse.
De har tilladelse til at behandle ham derefter.
- Han er godkendt. Det er denne vej. - Tak.
- Må jeg følge Dem hen til baren? - Meget gerne.
- Værsgo. - Tak.
Lassalle skulle have været elimineret.
Det var ikke nødvendigt. Jeg uskadeliggjorde ham.
De havde fået en ordre. Nu er han undsluppet.
Hvor er Lassalle? Nu spørger jeg for sidste gang. Hvor er han?
De bliver fyret på gråt papir, hvis De ikke samarbejder.
Heloises mor er i telefonen.
- Hun må ringe senere. - Hun ligger på hospitalet.
Stil hende igennem.
Er du døv? Jeg sagde, du skulle stille hende igennem.
Mor?
Jeg ved, hvor Narvik er.
Det passer mig dårligt, mor. Jeg sidder i møde.
- Med chefen og pikhovedet? - Netop. Hvad ville du fortælle?
Haqqani deltager i en kongres om situationen i Afghanistan.
Narvik vil slå til der. Jeg ringede, men de tog mig ikke alvorligt.
Du må kontakte dem. Heloise, jeg har brug for dig.
I lige måde, mor. Jeg skal prøve.
- Jeg kommer. - Nej, bliv, hvor du er.
Ankommer du med udrykning, bliver det et blodbad. Mig vil han høre på.
Jeg gør, hvad jeg kan, mor. Jeg ville komme, hvis jeg kunne.
Mor, du må ikke græde. Jeg kommer, så snart jeg kan.
Gå bare. Vi kan tale færdig senere.
- Jeg vil vide, hvor han er. - Hun skal besøge sin mor.
- Hvad hvis hun også stikker af? - Du irriterer mig grusomt.
Følelsen er gensidig.
- Jeg må hellere finde min plads. - Vil De vise mig hen til min?
- Det er vist ikke nogen god ide. - Jeg insisterer, hr. oberst.
Hvad går der af Dem?
- Hvem var målene? - Hvabehar?
De sagde, at målene stod i ledtog med terrorister. Hvad var deres opdrag?
- Hvad er det for et spørgsmål? - Hvad var deres opdrag?
Hvad er det, De insinuerer?
- Har jeg nogensinde løjet for Dem? - Nej.
Jeg gav Dem mulighed for at bevise, at De stadig er en soldat.
Det vil jeg nødigt fortryde. Jeg må vide, om jeg stadig kan stole på Dem.
Ja, hr. oberst.
Politiet.
Tak.
Kære venner, I beærer mig med jeres tilstedeværelse.
For mig at se er det altafgørende, at vi én gang for alle bortvejrer -
- en beklagelig uklarhed angående visse våbens herkomst ...
Vær venlig at flytte Dem.
Godaften, hr. kommissær.
Prøv ikke på noget. Rejs Dem langsomt op og følg med mig.
- Læg pistolen væk. - Skal jeg tilkalde vagterne?
Lad hellere være. Jeg er ikke eftersøgt af politiet. Det er De.
Og jeg vil helst undgå at gøre uskyldige mennesker til ofre.
Gør det ikke. De er bedre værd end som så.
720 euro om måneden er jeg værd.
Det er min invalidepension. Det er, hvad jeg er værd i samfundets øjne.
De behøver ikke dræbe Haqqani for at bevise Deres værd.
Skån mig for lommepsykologien. Jeg har en mission at udføre.
Kalder De det en mission?
De fem soldater i helikopteren blev dræbt af et fransk missil.
Et missil, man havde købt af Deres venner.
Det er det, de vil dække over ved at udslette beviserne.
Det var Deres overordnede, der dræbte de fem soldater, Deres kammerater.
For dem er De den perfekte syndebuk. En invalid soldat, der vil hævne sig.
- Dræber De Haqqani, dør De selv. - Hvorfra ved De det?
Fordi to skarpskytter på den anden side af gaden har Dem på kornet.
Så bliver dette min sidste mission.
Gør dem ikke den glæde.
Nu må disse smålige beskyldninger høre op ...
... og vore nationale interesser må og skal respekteres.
De kan umuligt slippe væk. Man vil likvidere Dem.
Jeg kan hjælpe Dem.
Jeg har gemt min pistol væk.
Prøv ikke at stoppe mig.
Det her er en politisk sag. De er på dybt vand.
Og det er jeg også.
Gør det bare. Dræb mig, hvis det er det, De vil.
Vi har mere til fælles, end De bryder Dem om at indrømme.
Det er muligt.
Kom så.
Ja, Heloise? Hvor er du?
Tak.
Pas på!
- Hvad gør vi nu? - Vi afslutter det her med værdighed.
Giv mig jeres våben. Alle jeres våben.
Også håndjernene.
Hvordan kunne De gøre det?
Jeg kunne have været en af de soldater.
Det var et uheld.
At sælge våben til fjenden er ikke noget uheld. Det er højforræderi.
- En hårnål. Har du en hårnål? - Måske i handskerummet.
Ingenting.
Vi solgte våbnene til Pakistan. De skulle ikke bruges i Afghanistan.
Pakistanerne tog røven på os. Deres ledelse er infiltreret af Taleban.
- De løj for mig. - Jeg er ligesom Dem.
Jeg kommer tilbage.
De satte mig til at likvidere Deres medskyldige.
Bag Dem!
Fem kugler. En for hver af mine kammerater, De forrådte.
I ti år gjorde jeg tjeneste under det dumme svin.
Ja. Og nu er det forbi.
Giv mig pistolen.
- Jeg vil ikke i fængsel. - De skal få en god advokat.
Retten vil tro på, at De blev manipuleret.
Jeg er soldat. Jeg afslører intet.
- De skylder ikke nogen noget. - Skulle det være mig en trøst?
Jeg ved godt, hvad De er ude på, men jeg nægter at skyde Dem.
Se på det positive.
Nu får De endelig vished.
Enten vil De oprigtigt gerne slutte Dem til Deres kone, -
- og så kommer De til det om ganske få sekunder.
Eller også vil De gerne leve, -
- og så må De forhindre mig i at skyde for at bevise det.
Uanset hvad gør jeg Dem en tjeneste.
Det kan være, De skulle tænke på den unge kvinde udenfor.
Hende, der dufter så dejligt og sætter sin karriere på spil for Dem.
- Det er op til Dem, hr. kommissær. - Vi behøver ikke skyde hinanden.
Jeg har ikke andre, jeg kan regne med. Nu må De ikke skuffe mig.
- Alt okay? - Det går. Har du nøglen?
Tak.
- Du må tilses af en læge. - Det er ingenting.
Men jeg kan ikke køre bil. Nogen må køre mig hjem.
Det kan vi nok finde ud af.
Nå, Heloise ... Har din mor det bedre?
Du er ikke ret god til at lyve.
- Skal vi tage hen og hente Raoul? - Nej.
- Jeg er træt af den hund. - Jeg vil gerne overtage ham.
Du skal være velkommen, men han er svært forslugen.
Det skræmmer mig ikke.
- Du er ikke bange for noget. - Var det endnu en kompliment?
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2013